- Hej! - Åk till Temple tunnelbanestation.
- Jag behöver verkligen din hjälp. - Vad är det här?
- Varför? - Jag kan inte ge upp.
- Tror han att han kan bota henne? - Ja, han eller Anna.
Tack för att du ställer upp.
- Det är inte bara för din skull. - Skit vi gör för kärleken.
- Ångrar du vad vi gjorde? - Nej.
Samma här.
Om han dyker upp hälsar han nog på henne först.
Vi får hålla ett öga på henne.
Vad heter han?
- Jamie Harris. - Är det hans vänner?
- Men jag förstår det. - Vilket?
Att man gör allt om det handlar om att rädda kvinnan han älskade.
Kan jag hjälpa er?
- Lee Simmons bor väl här. - Ja.
- Vet ni var han kan vara? - Nej.
- Eller vilken tid han kommer hem. - Kanske kommer han inte alls.
Inte varje kväll.
Man kan utgå från om hans skåpbil står här utanför eller inte.
- Skåpbil? - En gammal vit en med takräcke på.
- Om den är här, är han här. - Han är inte här, då.
- Vi kommer tillbaka. Tack. - Kan jag hälsa honom nåt?
Vi vore glada om ni inte gjorde det. Han är vår brorson.
Jaså? Ja, ja! Han är en trevlig kille.
Jag knackar på för att låna hans dammsugare -
- vilket säkert är irriterande, men han är alltid snäll.
Min är paj.
- Ursäkta? - Min dammsugare.
Vi har inte setts på några år, så vi vill överraska honom.
Javisst, vad trevligt.
- Bra. Tack för hjälpen. - Inga problem. Vi ses!
Hej då. - Jag hatar den där jävla dialekten.
TUNNELBANA
Ja?
- Till dig. - Tack!
Precis vad jag behövde. Ta en titt på det här.
Det har tagit ett par veckor, men...
- 86 procent? - Jag vet.
Bli inte för ivrig. Problemet med retrovirala vektorer är inte löst.
- Ja, men... det är ett stort framsteg. - Ja.
- Daniel? Vi är här. - Hej, Anna! - Hej!
- Ett ögonblick. - Visst.
- Anna, det här är helt otroligt. - Tack.
- Kan vi prata mer sen? - Ja.
Jag vill veta allt om det.
Jag är alkoholist. Jag har varit det i 30 år.
Och jag har försökt sluta dricka många gånger och använder...
...ni vet, metoder, men jag kan inte.
Jag har en dotter, Stephanie -
- som jag inte har träffat på nästan tjugo år.
Och hon... har två unga döttrar nu.
Clare och Sophie. Hur som helst...
Om jag vill finnas i deras liv kan jag det.
Och det känns som om jag har fått en fantastisk gåva.
För mitt liv har så länge, ska ni veta, läkaren...
- ...varit så ensamt, så... - Dags för te.
Det finns ett implantat, som man kan få i Lettland -
- som man inte kan få här -
- som gör att om man dricker utlöses en medicin som orsakar smärta.
Okej?
Mjölk och socker?
Ja... Nej, bara mjölk. Tack.
- Jag vet inte om jag kan göra det. - Kan du inte kolla upp det?
Det är det jag försöker säga. Det är riskabelt. Det krävs en del tester.
- Så det blir inte idag. - Nej.
Okej. Jag tar med henne tillbaka.
Jo, förresten... Nej då, det går bra.
Ingen panik nu.
- Herregud...! - Det är bara som trygghet.
- Lee? - Lugn, den är inte laddad.
- Vad gör den här? - Jag tänkte, efter Cormac...
...att det kanske vore rationellt att ha en här.
- Rationellt? - Ja.
- Jag känner mig inte bekväm med det. - Jag lägger den på behörigt avstånd.
- Daniel? - Bara den inte finns nära kliniken.
Naturligtvis.
- Lee? - Va?
Minns du mig?
- Celine! - Det stämmer.
- Ja. Hur mår du? - Jag mår bra.
- Jag har sett dig här förut, va? - Jag jobbar på en klinik i närheten.
- Jaha, är du läkare? - Nej, tyvärr.
- Jag sköter bara inköpen. - Okej.
- Hur mår du? Hur lever livet med dig? - Jo, bra.
Hur som helst, det var trevligt att träffas.
Ja, trevligt att träffa dig med.
Lee? Förlåt om jag förföljer dig.
Ingen fara.
Skulle du vilja ta en kopp kaffe med mig senare?
- Kaffe? - Ja. Eller är det lite framfusigt?
Det vore synd efter så lång tid att inte sätta sig ner och prata.
Det skulle jag gärna göra.
- På riktigt? - Ja.
Bra!
Okej... Lök och morötter, tack.
Mm! Daniel!
- Ge dig! - Vem hade kunnat ana det här?
- Jamie hjälpte till. - Lite.
Jag kan laga en eller två rätter, men det är allt.
Det är jättegott.
- Koriandern är vår egen. - Är den?
Börjar saker växa?
Den köptes som planta, så vi har inte odlat den.
Men vi har spenatfrön där nu.
Ärter och tomater är mogna om ett par månader.
Fantastiskt.
Fortsätt.
- Om vad då? - Tjejen.
- Ja, förlåt, Lee. - Det är okej.
Jag menar bara...
Det kändes som om det var igår.
- Men när sågs ni senast? - Högstadiet, typ.
Jaha.
- Var ni ihop? - Nej, nej, inget sånt.
- Nu, då? - Skit på dig.
- Kan du skicka salladen, Anna? - Men om du gillar henne?
- Vi ska fika. - Ja, och det kan leda till nånting.
Skulle du inte gilla det?
- Är hon tillsammans med nån? - Jag frågade inte.
- Hon hade nog inte frågat i så fall. - Vi ska bara fika, för Guds skull!
- Precis. Inget fel med det. - Även om hon är tillsammans med nån?
Ja.
Skulle du ha svårt för det?
Ja, om jag var killen hon var tillsammans med.
Om det var Michelle... Nej, nej, nej.
Varför det?
Jag skulle vara rädd för att hon föll för den andra personen.
Personer planerar väl inte att falla för varandra, när de väl gör det.
Nej, så är det nog.
Som jag sa är det vänskapligt. Fika och snacka om det som varit.
- Okej. - Gamla minnen.
Ursäkta mig.
Daniel!
- Anna, hur är det? - Bra.
Är inte Beth med dig?
- Du skämtar. - Ledsen. Jag skulle hälsa...
...att hon skulle bli klar med nåt och komma sen.
Okej. Hur mår...?
- Fan... - Jack?
Han mår bra. Ja...
- Han hade ett annat åtagande ikväll. - Tur för honom!
Det kan nog kännas lite knepigt för en partner att vara på sånt här.
Det är inte att alla inte är trevliga.
Nej, jag vet, det är bara en annan samling människor.
Jag lovade Beth att ta hand om dig tills hon kommer.
- Jaså? - Och skydda dig från Nancy Booth.
Nancy Booth? För sent. Hon har redan hunnit fram.
- Japp. - Åh nej, beklagar!
Nej då, hon är okej.
Gör mig en tjänst.
Tveka inte att gå till nån annan om jag börjar tråka ut dig.
Okej.
Jag menar allvar.
- Okej. Gör detsamma för mig. - Jag lovar.
Skål.
- Daniel. - Simon.
Hej!
- Vad kollar jag? - Det är nog njurarna.
Alla tecken för det finns där. Svullnad, ögonen...
- Vi får se om du har rätt. - Kan du göra det på en gång?
- Nej. - Varför inte?
Jag har ett jobb.
Kan du göra det så snart som möjligt?
- Okej. Jag ska göra mitt bästa. - Bra.
- När träffade hon sin dotter senast? - Vem? Kvinnan?
Tjugo år? Hon har aldrig träffat barnbarnen.
- Det är lite inspirerande. - Är det?
- Ja, som en andra chans. - Ja, jag antar det.
Lee? Får jag låna dig ett ögonblick?
Jag gör det inte.
- Varför inte? - För att jag inte gör det.
Men doseringen måste testas.
Testa på Jamie, så han gör sig förtjänt av detta.
- Jag skämtar. Typ. - Lee?
Jag pallar inte smärta så väl. Det vet du.
Jag kan göra det.
- På riktigt? - Ja. Det är lugnt.
- Varför? - Om det måste göras...
Precis.
Hur otäckt är det?
Behöver han mer alkohol?
Det borde reagera vid minsta droppe.
Shit...
Shit!
- Fy fan! - Sluta, Lee.
Förlåt, jag kan inte rå för det.
- Är det verkligen så illa? - Ja! När slutar det?
- Troligen inte på ett tag. - Fan!
Simon Reynolds här. Lämna namn och nummer, så ringer jag upp.
Simon, du... Jag är ledsen att besvära dig.
Jag undrar bara om du har gjort framsteg med provet jag skickade.
Hör av dig så snart du kan. Tack.
Hej! Var är alla?
- Lee är på dejt. - Ja, just!
- Jamie ligger i sängen. - I sängen?
- Ja... Han mår inte så bra. - Nähä...
- Mår du bra? - Jadå, jag mår bra.
- Det går bra för oss, Daniel. - Jag vet. Jag vet.
Vill du ha nåt att dricka för att fira våra framsteg?
- Nej, jag kan inte. - Varför inte?
Jag lovade Jack att komma hem tidigt.
- Bara ett glas? - "Bara ett glas."
Det låter väldigt bekant.
Nej, det var inte så jag menade.
Nej, jag vet.
- Säkert att du mår bra? - Ja.
Okej. Bli inte för full.
Det ska jag inte bli.
- Ses vi nästa vecka? - Ja.
Det ser jag fram emot.
Anna? Kom.
Vad är det?
Jag vet inte. Jag bara...
Jag mår bra när jag är med dig och...
Och när jag åker hem...
Ja, jag vet hur det känns.
Vi kanske borde avsluta det.
- Vad menar du? - Du vet... Det här.
Då blir åtminstone ingen sårad.
- Jag vill inte avsluta det. - Varför inte?
Tja...
För att du har...
...underbara ögon.
Ditt fantastiska hår.
- Du har också fantastiskt hår. - Jag vet.
Det här är seriöst, va?
Ja.
ÄT HÄR - TA MED
- Du var väl bra. - Jag var okej.
- Jag var inte nog kort. - Vad menar du?
Man ska helst vara kort inom gymnastik.
- Jag var raka motsatsen. - Hur då?
- Jag spelade ju basket. - Ja, just.
Problemet vad att jag var kort.
Vill du ha mer?
- Nej, det är bra. - Säkert?
Jo, jag hade kunnat mörda för mer.
Han var trevlig, men vi träffades bara en eller två gånger i veckan.
- Var var han resten av tiden? - Hos kompisar.
- Och du sa inget till honom. - Nej.
- Varför inte? - Jag vill inte vara sån.
- Och du? - Vad?
Är du tillsammans med nån?
- Nej, inte för tillfället, nej. - Okej.
Hur gick... det där till?
- Jaha, det... Bilolycka. - Är det sant?
Jag hade inte säkerhetsbältet på mig, så jag åkte in i vindrutan.
- Du skämtar. - Nej.
Jag krossade revbenen, vilka punkterade en lunga och en åder.
Du kunde ha dött.
Ja, men han som opererade mig var nåt slags geni.
- Okej. - En kirurg.
- När hände det? - För ungefär ett år sen.
- Läxan är att... - ...alltid ha säkerhetsbälte.
- Men det är fint. - Vad då?
Jag gillar det. Det är väldigt... karakteristiskt.
En omgång till?
- Ja. Tack. - Ja?
Hallå?
- Kan du prata? - Ja.
Du hade rätt angående njurarna.
Patienten har njursvikt stadium 5.
- Är du kvar? - Är du säker?
Ja, 100 procent. Jag mejlade just rapporten till dig.
Okej.
- Tack, Simon. - Inga problem.
- Daniel? Är du redo att planera lite? - Javisst.
...med antalet patienter blir det av snarare än vi tror.
Om odlingen funkar så flyttar jag ut den.
Jag kan ordna nåt större i en tunnel.
Det är ju bara myrsteg, men... Jodå, så att...
Jag är väldigt nöjd med hur allt artar sig.
Wallace tänkte du dig på torsdag, va?
Jag har ett morgonmöte. Så, eftermiddagen?
- Javisst. - Bra.
- När tänker du hämta mrs Farnham? - Om 1,5 timme.
Jo...
Får jag säga en sak till innan vi avrundar?
Jag vill inte vara fånig eller sentimental, men...
Kan jag bara få säga att...?
Jag har vuxit som person sen vi började med det här.
Mycket av det beror på ditt inflytande, Daniel.
Vänskapen till dig, antar jag.
Jag menar...
Det är väl vänskap?
- Min fru vore död utan dig. - Ja, men bortsett från det.
Självklart är det det.
Och dessutom hur du liksom...
Du blev aldrig svag eller släppte taget om din fru. Jag bara...
Jag inspireras av det, bara.
Tack, Lee.
Vi ses, kompis.
Shit!
Ja?
- Får jag komma in? - Javisst.
- Hur mår du? - Lite bättre.
Okej.
Vad är det?
- Jag borde inte berätta det här. - Polisen... Han har dött.
Beklagar.
Nu är jag dessutom en mördare.
Det är troligen dråp.
- Vad kommer hon att tycka? - Vem?
- Michelle. - Jaha.
- Hon kommer att hata mig. - Nej.
Jo.
Och vet du vad som är värst?
Jag kan inte ens förklara mig.
- Jamie... - Jag saknar henne, Lee.
Jag saknar henne verkligen.
Jag vet.
- Varsågod. Ha en bra dag. - Tack.
Hej!
BRÖLLOPSKLÄDER
Jag sköter all ovärdig skit. Städar, lagar mat...
- Ja, men du behöver inte tänka. - Vad menar du?
Om hon arrangerar allt så har hon alltid en psykisk börda.
Du behöver bara göra som du blir tillsagd.
- Vilket är bra, men... - Nej, jag fattar.
- Fattar du? - Ja.
Du har inget att oroa dig för.
Se till att spara kvittot.
- Tack. Hej då. - Hej då.
- Hej! - Hej! Du minns nog inte mig.
Vi träffades på The Angel för ett halvår sen. Som hastigast.
- Du var där med Jamie. - Ja.
- Jag minns dig. - Han mår bra.
Hur sa?
Han mår bra och saknar dig. Och...
- Vänta lite nu... - Vad då?
Hände just nåt?
- Vad? - Sch!
Han vill bara be om ursäkt för att han har varit dum.
Han är förkrossad för det som hänt. Lägg den här i din väska.
- Varför? - Så han kan kontakta dig.
Göm den och använd den bara med honom.
- När kommer han att ringa? - Han sms: ar.
Han hör av sig vid midnatt. Se till att du är ensam då.
Okej. Herregud, tack så mycket.
Det var så lite, så.
- Hej då. - Hej då.
Hej!
- Vad hände? - Jag vet inte. Hon blev rörd.
Vad menar du?
Han sa nåt, och hon förde handen till munnen som om hon blev rörd.
Okej...
- Åt helvete med det här! - Karen!
Jag ska försöka ta bilnumret.
Fan!
Lugna ner dig! Släpp mig! Herregud!
Nej, jag kan inte tro att det är sant!
Du måste göra som jag har sagt.
- Och vad var det? - Bara sms: a.
Jag menar det, Jamie. Jag har redan tagit en enorm risk.
Jag vet.
När kan jag kontakta henne?
Jag sa att du hör av dig vid midnatt.
- Måste jag vänta till midnatt? - Ja.
- Det är ju flera timmar till dess. - Klagar du nu?!
Förlåt, Lee. Du har rätt. Jag är så tacksam.
För all del.
- Gå försiktigt. - Ja.
- Hoppade du över frukosten? - Ja.
Bra.
- Det är för narkosen. - Okej.
Jag måste springa några ärenden -
- så jag är inte med under operationen, men oroa dig inte.
Dr Sutton-Greville är den bästa.
Läkaren?
Förlåt... Förlåt.
- Vad sa jag? - Att medicinen är kraftigt verkande.
Jag har testat en oral lösning på en ung manlig kollega.
Det hade en dramatisk effekt på honom.
Det kvittar vilket.
Förlåt, mrs Farnham, ursäkta mig ett ögonblick.
Vi måste ses ikväll. Jag kan inte ta det på telefon.
- Varför inte? - Jag kan bara inte det.
- Måste det vara ikväll? - Ja.
- Simon? - Jag har nåt viktigt för mig ikväll.
Jag betalar 200 pund för 20 minuter.
- 200 pund? - För 20 minuter av din tid.
Vi kan kalla det konsultarvode.
- Kan du komma till mitt labb? - Javisst.
Okej, vi ses.
Jo, Daniel...
Du kanske borde åka iväg och tänka över saken ordentligt. Jag menar det.
Men kände du inte såna personer?
Det kanske är att överdriva lite.
- Så du gör inte det? - Jo, det gör jag.
Jag kan sammanföra dig med nån, men du måste gå försiktigt fram.
- För det första kostar det pengar. - Okej.
Mycket pengar.
Och deras pålitlighet kan jag inte gå i god för.
Jag bryr mig inte.
- Bryr du dig inte? - Nej.
Ge mig ett nummer.
Kan ni tacka dr Sutton-Greville igen?
- Naturligtvis. - Jag är så tacksam.
- Ni kan... - Nej! Om ni bara visste!
Okej... Det var så lite så.
Jag har en familj nu.
Okej.
Gud välsigne er båda.
Vad är det?
Jag vet inte. Hon ser inget vidare ut.
Hon har njursvikt.
Va?
- Hur vet du det? - Jag bara gör det.
- Vad är då poängen? - Oroa dig inte.
- Om hon inte... - Jag löser det.
Vad menar du med det? Vet du hur lång tid det tar att få en njure?
- Ja, men jag har... - Vad då?
Jag har kontaktat nån som snabbt kan hitta en.
På illegal väg, menar du?
- Vet du varifrån organen kommer? - Ja.
- Men... - Jag vet det.
Och ingen är mer medveten om allvaret än vad jag är.
Varför överväger du då...?
Det enda alternativet är att låta henne dö.
Och det tänker jag inte göra! Hon är min fru.
Förlåt, det var hårt sagt.
Jag måste åka hem.
Ses vi imorgon?
Va?
Anna?
Ses vi imorgon?
- Anna? - Hej!
- Vandraren är tillbaka. - Ja.
Ingen erkänner sitt fel, utan håller fast vid sin idé-
- även om nån annans är bättre. Det är så kontraproduktivt.
Men du... Hur har din dag varit?
Anna?
Nej, det blir bra. Vi ses då, Celine.
Vad sa du?
Jag gillar dig med.
Okej. Godnatt. Natti natti!
Efter katastrofen, vid instabilitet och större vikt vid överlevnad -
- finns det då plats för kärlek i dess renaste, mest romantiska form?
Jag ser ingen anledning att betvivla det.
Det räcker att se historiskt sett -
- på mänsklighetens otvetydiga behov att tro på detta.
- Lee? - Ja?
Får jag låna din dammsugare igen?
Köp en ny, för i helvete...
Okej, vänta ett ögonblick!
Helt otroligt...!
Hej!
- Vilka är ni? Var är Helen? - Vem är Helen?
Res dig upp.
Res dig innan jag gör om det. Sätt dig på stolen.
Skynda på.
- Är det Whitesnake? - Ja.
Bra band. "Still of the Night" "Fool for Your Lovin'".
- Jag hittade den i tunnelbanan, bara. - Jaha.
Vi vill ställa frågor angående Jamie Harris -
- hans tillhåll och pengarna han stal.
- Du är hans vän. - Det är jag inte.
- Är du inte? - Jag känner honom, men inte...
- Jag vet inte var han är! - Vet du nån som vet det, då?
Jag vet inte vem som skulle kunna känna honom.
Din jävel!
För hårt, Keith. Du gick för långt.
Seså!
Helvetes... Helvete!
Vet du nån som kan känna honom?
- Okej... - Vem då?
Jag vet bara var hon jobbar.
Vem, Lee?
Vem?
Text: Helena Lindén www.sdimedia.com